Trei bărbaţi şi-un bebeluş
Traducerea - zempoloydus ClassicSubtitleTeam
Adaptarea şi tehnoredactarea yoshy262
Sync: Jondak 3.Men.and.a.Baby.1987.1080p.WEBRip.DD2.0.x264-monkee
- Bună seara. - E în apartamentul de la ultimul etaj?
Da, doamnă.
Bine aţi venit la o nouă ediţie a emisiunii
Stiluri de viaţă ale celor obişnuiţi şi îngrijoraţi.
Ne plimbăm prin apartamentul lui Peter Mitchell...
tânăr arhitect din oraş.
E sfârşitul anilor '30... Sau e începutul anilor '40?
Nu vom şti niciodată...
- Petrecere de aniversare! - Bună!
Vrăjiţi de euforie şi tihnă...
aceşti oameni încântători iradiază...
Cred că îl spionez chiar pe sărbătorit!
Peter! Ce vârstă ai, prieten vechi?
Areţi atât de bine, atât de bine!
Aici se află partenera lui, Rebecca Davidson.
Publicul vrea să ştie ce vede o femeie atractivă, spirituală, de succes
la un măscărici precum colegul meu de cameră.
Ei bine, el e... e fermecător şi e drăguţ.
E foarte grijuliu. E, cumva, de o frumuseţe băieţească.
Dar el are cea mai minunată...
- Mulţumesc, Rebecca. - Cu plăcere, Michael.
Deci, Peter, spune-mi, încă sunteţi, tu şi Rebecca, greu accesibili?
- Eu şi Rebecca? - Mda.
Nu, amândoi ne mai vedem şi cu alte persoane.
- Chiar? - Da, o grămadă.
E bine de ştiut.
- Pa, Vanessa. - Pa.
- Hei... sărbătoritule. - Salut, Adam.
- Rebecca arată mai sexy ca niciodată. - Mda.
Voi doi... sunteţi încă împreună?
Da. Eu şi Rebecca suntem de cinci ani împreună.
- Fideli ca întotdeauna. Scuză-mă. - Frumos.
- James! - Da, dragă. .
Ţi-i aduci aminte pe cei de la Young Rascals? Ce s-a întâmplat cu ei?
- Omule, sunt învechiţi! - Nu, nu spune asta.
Chiar învechiţi.
- Cred că unul din ei e senator acum. - Nu, Doamne, nu, nu!
- Un senator chiar bătrân! - Jack. Pot vorbi cu tine un minut?
Paul, fără glumă. Nu mai fac reclame. Deloc.
Gata cu oase vorbitoare sau văcari cu arsuri la stomac.
Fac doar chestii serioase acum.
- Bună. Ce mai faci? - Jack.
Angela, dragă, arăţi diferit. Ce s-a întâmplat?
- Sunt îmbrăcată. - Asta e. Asta e.
Domnilor, sunt îndrăgostit.
- Tu? - Mda. Într-un sens general.
- Sigur. Sigur. - Dragă.
- Atâtea femei... - Şi atât de puţin timp.
Atât de puţin timp, da.
- Deci, Jack. - Da, ce s-a întâmplat?
Nu cumva ai de gând să chiar faci filmul ăsta în Turcia, nu-i aşa?
Ba da. Ba da, am.
De fapt, plec în câteva ore. Aici.
- Cum se cheamă... Zalmon Cosmeticianul? - Barbarul. Zalmon Barbarul.
Ştiam că vei spune asta.
Bine, şi cum rămâne cu piesa de teatru din Soho?
Care spuneai tu că vrei să o faci.
- Spuneai că era o şansă pentru... - Scuzaţi-mă, vă rog.
Scuze. Spuneai că era o ocazie unică în viaţă.
- Bună. - Haide.
Ce preferi, inevitabilele mele recenzii sclipitoare,
sau... chiria de luna viitoare?
Uită de chiria de luna viitoare. Te acopăr eu, tu fă piesa de teatru.
E drăguţ din partea ta. Ştii, eşti foarte cumsecade, Peter.
- Sunt un sfânt îndrăcit. - "Sfânt" e puţin cam mult, dar...
Hei, care mai e treaba, iubito?
Mă numesc Johnny. Dă cinci.
Adică, dă trei. Da. Da.
Nu pot să cred că tu l-ai desenat pe Johnny Cool.
Cel mai mişto motan din lume, corect?
Niciunul mai mişto, iubito.
Nu pot să cred. Mă face atât de fericită.
- Ce s-a întâmplat? - E vorba de David.
- Tipul de care te-ai despărţit? - Cel arătos. Incredibil de arătos.
Obişnuia să-mi citească Johnny Cool în fiecare dimineaţă,
în timpul micului dejun.
Hei. Hei, hei. Sărăcuţa de tine.
Ştii cum poţi trece peste relaţia cu un iubit?
Dansează cu un străin.
David e un dansator incredibil.
A studiat trei ani cu Joffrey Ballet.
Trei ani? Joffrey Ballet?
Cred că voi doi vă veţi împăca.
Crezi că aş putea să-l sun şi să-l invit la petrecere?
Mda...
Gemene!
Aici e.
Da! După cum se poate vedea, una dintre cele mai bune
aruncări din toate timpurile.
Uitaţi-i pe cei care joacă astăzi.
Nimeni nu a jucat acest joc mai bine decât Reed, West, Chamberlain, Baylor.
Îl mai pun o dată pentru voi cu încetinitorul.
Oamenii au nevoie de tine. Vino, să ne amestecăm în mulţime.
Urăsc acel cuvânt. Sună ca ceva ce fac leii de mare înainte să se împerecheze.
Tu eşti invitatul de onoare, şi ei te iubesc.
Normal că mă iubesc, dar oamenii ăştia au nevoie de mine aici.
Nu-i aşa că aveţi nevoie de mine aici, băieţi?
- Pleacă, du-te afară. - Lasă-ţi banii.
Da, avem nevoie de ei.
- Aşteaptă, aici e. - Da!
Fără discuţie, cea mai măreaţă aruncare din istoria basketului.
... aruncare din istoria...
- Fără nicio îndoială. - Cu încetinitorul.
Cea mai bună.
Paul, Paul. Aşteaptă, aşteaptă. Ascultă-mă, omule. .
Eşti prietenul meu. Eşti un regizor măreţ.
Dar nu o să mai fac niciodată reclame. Vorbesc serios.
Jack, nu vreau să faci nicio reclamă. Am nevoie de o favoare.
Da, sigur, spune. Ce e?
Voi primi un colet mâine, dar nu voi fi acasă să-l primesc.
Trebuie să plec la San Francisco toată săptămâna
pentru filmarea unei reclame.
- Vei filma în San Francisco? - Da.
- Pe cine foloseşti? - Len Peters.
Lenny. Lenny. Ce s-a întâmplat?
Nu ţi-a plăcut ultima mea reclamă la mâncare pentru câini?
Jack, aia a fost una clasică.
Dar uite, speram să pot face ca acest colet să fie adus aici.
Desigur, nicio problemă. Nicio problemă.
Ascultă, dă-mi voie să te întreb ceva.
- Crezi că sunt supraexpus? - Supraexpus? Nu, Jack, deloc.
Fii atent, va fi adus mâine şi luat de cineva joi dimineaţa.
- Asta e tot. - În regulă. Mâine, luat joi.
Bine, dar asta e...
e o problemă delicată, Jack, aşa că să nu spui nimănui, bine?
- Desigur, da. Delicată. - La mulţi ani
La mulţi ani, dragă Peter
La mulţi ani!
E aşa timid.
- Discurs! Discurs! - Uitaţi...
În primul rând...
Vreau să le mulţumesc... lui Jack şi lui Michael şi Rebeccăi...
pentru... situaţia stânjenitoare în care m-au pus cu această
erupţie nemărginită de sentimente.
Eu...
- Vă mulţumesc că aţi venit. - Hei, în regulă! În regulă!
Haide! Suflă în lumânări! Repede!
Cred că toată lumea s-a simţit minunat. Nu-i aşa?
Desigur.
De ce nu mai rămâi prin zonă o perioadă?
Credeam că sentimentele te fac să te simţi incomodat.
Mă descurc...
Atâta timp cât sunt deghizate ca sex.
Rămâi în seara asta.
Nu pot.
Trebuie să mă trezesc la 7:00 pentru o întâlnire pre-concurs.
Da?
Da.
La mulţi ani, Peter.
Da, sigur.
A fost o petrecere reuşită.
Ştii, în lumina asta eşti destul de urât. Da.
Da, şanţul ăla în mijlocul frunţii? Scapă de sub control. De sub control.
Cum de ţi se întâmplă întotdeauna asta?
Ce?
Ei bine, imediat ce duci o femeie în camera ta...
te transformi în fratele ei mai mare şi începi să-i rezolvi problemele.
Păi, spre deosebire de tine şi de colegul nostru, nesătul sexual...
se întâmplă ca eu să fiu un tip sensibil, şi am mai multe
în cap decât doar să agăţ gagici.
Salut, băieţi. Spuneţi, care ar fi un an bun pentru agăţat gagici?
Bordeaux-ul ăla din '82, din stânga, funcţionează de fiecare dată.
Mulţumesc foarte frumos.
- Ce s-a întâmplat aici? Moare cineva? - Rebecca a plecat devreme.
Michael a salvat altă relaţie condamnată.
Depresie post-petrecere.
Ascultaţi, băieţi, ştiţi, mâine voi pleca pentru zece săptămâni.
Ce ziceţi voi dacă scap de Cherise...
Nu, nu, noi trei ne aşezăm aici cu o sticlă de vin şi jucăm un biliard.
Am o idee mai bună.
Ce-ar fi dacă voi doi staţi aici, jucaţi un biliard, iar eu voi... avea...
- Nu, nu. - De ce nu pleci tu să te simţi bine?
- Da, distrează-te. - Băieţi.
Grea datorie, dar trebuie făcută.
- E nemaipomenit. - Omul e o glandă gigantică.
- Jack. - Şaptezeci şi nouă.
- Jack! - A plecat deja, Cherise. Optzeci.
- Salutare, suntem Peter, Michael şi Jack. - Cred că mi-a luat muselina.
- Suntem plecaţi şi nu putem veni la telefon.
E băiatul nostru. Optzeci şi doi.
- Vă sunăm noi imediat ce putem.
Lăsaţi un mesaj la semnalul sonor.
Da. Optzeci şi patru.
Bună, eu sunt, Jack. Sunt la aeroport şi imediat mă îmbarc în avion.
Dar am uitat să-ţi spun ceva.
E vorba de un colet ce va fi adus astăzi.
Nişte tipi îl vor lua joi, înainte de prânz.
Pune-l deoparte, nu-ţi fă griji pentru el.
Şi... stai un pic.
E o chestiune foarte delicată aşa că nu, să nu spui nimic nimănui.
Bine?
Vă aduc ceva din Turcia când mă întorc, băieţi, dacă sunteţi cuminţi.
Poate un băţ de tobe sau ceva.
- Ne vedem mai târziu. Pa-pa. - Nouăzeci.
- Bună, Harry. - Bună dimineaţa, domnule.
Michael! Michael, treci încoace!
- Ce e? - Treci încoace.
Ce?
- Ce se întâmplă? - Nu ştiu. Ce se întâmplă?
Bine. Doar uită-te pe hol.
- Da? - Doar uită-te pe hol.
Bine.
- E un copil. - Ştiu că e un copil.
- Ce face acolo? - Doarme.
Bine. Cui crezi tu că îi aparţine?
Peter, uite un bileţel.
În regulă, mă voi întinde şi...
bine, o să-l citesc.
"Dragă Jack, acesta este copilul nostru... "
Nu.
- Chiar nu ştii nimic despre asta? - Ştiam eu.
Ştiam eu. Ştiam că asta i se va întâmpla mai devreme sau mai târziu.
"Nu mă pot descurca acum. Nu ştiu la cine altcineva să apelez. "
Corect.
"Într-o zi sper să mă puteţi ierta amândoi".
De necrezut!
"Numele ei e Mary. Cu dragoste, Sylvia. "
Cine e Sylvia?
De unde ar trebui să ştiu? Trebuie să fii ministrul muncii
ca să ţii evidenţa tuturor femeilor lui.
A lăsat un mesaj despre un colet. Spunea că va fi adus astăzi.
A zis să-l pun deoparte şi să nu-mi fac griji despre el.
- A spus el asta despre un copil? - Aş spune că el tratează
problema procreării prea superficial.
- Şi ce ar trebui noi să facem cu el? - Îl luăm.
- Ia-l tu. - Eu nu-l iau.
Tu l-ai găsit!
Ascultă, trebuie să facem ceva. Unul din noi trebuie să-l ia.
Ei bine, ăla nu voi fi eu!
Şi acum? Nu ştiu nimic despre îngrijirea copiilor.
Ei bine, nici eu!
- Ascultă, trebuie să facem ceva! - Eşti invitatul meu.
- Hei, nu e responsabilitatea mea. - Nu e nici a mea!
- Nu striga la mine, Peter. - Ei bine, nu poate fi aşa de dificil!
Tot ce trebuie să facem, e să o hrănim. Va tăcea.
- Păi, nu ştiu ce mănâncă bebeluşii. - Chestii moi.
Adică, şi noi am fost bebeluşi, pentru numele lui Dumnezeu.
Noi ce... Noi ce mâncam?
Nu ştiu. Nu putea fi foarte bun. Nu-mi amintesc.
Stai un pic. Stai un pic. Unde te duci?
Mă duc la magazin să iau nişte mâncare pentru copii.
N-o putem hrăni cu tort şi brânză de capră.
- Şi eu ce ar trebui să fac? - Distreaz-o.
"Distreaz-o. "
S-o distrez? Cum distrezi un bebeluş?
Hei, copilu'. Hei, uite. Uită-te la mâinile mele. Hei.
Hei. Uită-te aici. Uită-te aici.
E o... e o sti... e o prismă. Uită-te la culorile alea?
E o chestie drăguţă? Asta e scumpă. Nu-ţi place asta?
Ei bine, ce zici despre... uite! E aproape ca...
Uite, origami japonez, aproape, cu mâinile.
E o pasăre! E o pasăre! Nu?
Începe să mă doară capul. Îmi provoci o durere de cap.
Ce zici... ce zici de asta? Ce zici de asta? Uită-te aici.
Uită-te la pieptul păros. Îţi place? Îţi place?
Vrei... Vrei şi tu unul ca ăsta?
Verificare de preţ!
Scuzaţi-mă. De unde aş putea lua un borcan cu mâncare pentru copii?
- Al treilea coridor la dreapta. - Bine.
Joe, am nevoie de o verificare de cec la casa trei.
E mărimea mai mare?
- L-am luat. - Asta e mai ieftină.
Cred că ăştia glumesc.
Ce se întâmplă, bebe? Ce mai faci astăzi?
Numele meu e Johnny. Aşa e. Aşa e.
Dar tu îmi poţi spune Mr Cool. Ştii ce zic?
Hei, cum te cheamă?
Nu te-am mai văzut cumva prin cartier?
Haide, bebe, ce...
Stai, ce s-a întâmplat? Ţi-a mâncat pisica limba?
De ce nu poţi vorbi?
Haide, puştiule, începe să râzi. Mă străduiesc cât pot.
Dl Foley, am nevoie de o verificare de cec la casa doi.
Scuzaţi-mă. E bună mâncarea asta pentru bebeluşi?
- Asta e pentru ţânci. - Ţânci? Ce e un ţânc?
Un an jumate, doi ani.
Nu, nu, îmi trebuie ceva pentru un bebeluş.
- Ăsta e primul. - Primul ce?
- Copil. - Da. Primul şi ultimul.
Indiferent cât de mult te-ai pregăti,
nu eşti niciodată pregătit pentru ei, nu-i aşa?
Auziţi, Aţi putea... Mă puteţi a...
Ştiaţi că ce mănâncă un bebeluş în primele 12 luni de viaţă...
îi poate determina întregul său viitor psihologic şi fizic?
E fascinant, dar tot ce îmi trebuie e nişte mâncare.
Doar nişte mâncare, atât... Edna.
- Care e marca cea mai bine vândută? - Conserva aceea albă de acolo.
Minunat. Deci asta e cea mai bună?
Nu, e cea mai ieftină. De aceea se vinde cel mai mult.
- Atunci, ce e cu asta? - Asta e bună.
- Bun. - Dar conţine fier.
Şi asta e rău?
Este, dacă bebeluşul e alergic la el.
Şi de unde ştii dacă e alergică la fier?
Vomită tot pe tine, de sus până jos.
Ei oricum vomită pe tine de sus până jos,
chiar dacă nu-s alergici.
Unii bebeluşi nu pot reţine nicio mâncare mai mult de un minut.
- Şi asta? - E pentru bebeluşi mai mari.
Ce vârstă are bebeluşul tău?
- Cam atât. - Nu ştii ce vârstă are copilul tău?
Ba da, ştiu... Ştiu ce vârstă are copilul meu.
- Îi iasă dinţii? - Dinţii?
Păi, ştii... plânge cumva toată noaptea?
Îşi roade pumnul şi salivează mult?
În regulă, bine, atunci voi lua trei din astea şi câteva din astea,
şi îţi mulţumesc frumos pentru timpul acordat, Edna.
Ai fost o sursă de mare stress.
Să nu uiţi, dacă bebeluşul e mai mic de trei luni,
trebuie să sterilizezi biberonul.
La naiba!
Sosesc!
Hei, uite, îţi... îţi dau zece dolari dacă te opreşti din plâns.
Zece dolari. Îţi place?
Hei, o să te ridic acum? Hai sus, tinerico. Hai sus.
E mai bine? Nu?
În regulă, ei bine, ce zici... ce zici de o mică plimbare?
Aici, hei, stai un pic. Să... Să... Poftim. Poftim.
Bine. Hei, ce zici de asta?
Aşa... Nu, nu. N-o să continuăm să plângem.
Nu, nu! Nu, nu! Hei, stai un pic. Uite! Hei!
Leagănă-te, copile Pe vârful copacului
Când se rupe creanga...
Ceva şi ceva Ceva...
Haide. Unde naiba e ăsta, mulge vacile sau ce face?
Hei, uite. Nu, nu plânge. Nu, nu. Nu... Nu plânge.
Hei, stai un pic. Nu! Poţi...
Poţi face pe cineva să se apuce de băut. Ştii asta?
Nu. Nu, nu tu. Tu eşti o scumpete micuţă. Da, da.
Stai un pic. Ce zici de... Taci, bebeluşule, nu mai plânge,
Când Peter ajunge acasă O să-l pocnesc direct în ochi...
Linişte.
În regulă... În regulă, am ajuns. Suntem în camera mea. Da.
Uite... Uită-te în jur. E drăguţ, nu?
Poate poţi... Uite, ne aşezăm aici şi...
Uite! Uite! Ne vom uita un pic la TV.
Da. Da. Ne uităm un pic la TV. Doar tu şi eu?
Aşa. Poftim. Amuză-te.
Femeile se întreabă. Chiar au orgasm?
- Bărbaţii sunt îngrijoraţi că poate penisul lor nu e...
Nu, nu vrei să auzi asta. Nu, nu.
Bine, o să avem o frumoasă discuţie cu unchiul Peter...
şi o să-l lăsăm pe el să se distreze acum, da?
Da, e o idee bună. Unde naiba ai fost?
- Bună, dnă Hathaway. - Dle Kellam, tocmai a venit un co...
- Ce bebeluş încântător. - Da.
- E al dumneavoastră? - Nu, nu. Nu e al meu.
- E al domnului Mitchell? - Nu, nu. Ni l-a "împrumutat" cineva.
- Avem grijă de ea pentru o perioadă. - Şi, cum o cheamă?
Numele ei e... e... Sylvia.
Nu, Mary. Mary. Mary. Da.
Ei bine, am avut o dimineaţă grea şi suntem amândoi istoviţi.
Am salivat, aşa că... o să spunem "la revedere", bine?
- Tai-tai, doamnă Hathaway. Tai-tai. - Tai-tai. Tai-tai.
Apropo... coletul ăsta tocmai a sosit pentru dumneavoastră la recepţie.
În regulă, minunat. Minunat. Mulţumesc, doamnă Hathaway.
- Aş putea s-o ţin doar un minut? - Au prea cred. Nu-i prea...
Pur şi simplu, iubesc copiii. Da.
Pur şi simplu, iubesc copiii.
Din nefericire, domnul Hathaway şi cu mine n-am reuşit niciodată
să avem vreunul.
Domnul Hathaway are un număr mic de spermatozoizi.
Ei bine, unii bărbaţi au parte de întregul noroc.
Eşti...
Eşti un ghemotoc simpatic, nu-i aşa?
Ţi-ai dat seama că a făcut pe ea. Da, ai făcut.
Vreţi să vă ajut să o schimbaţi?
Nu. Nu, pot s-o fac. Sunt obişnuit. Sunt obişnuit cu asta.
Ei bine, mulţumesc mult, dnă Hathaway. Trebuie să plecăm acum. Bine?
Deci... deci vom spune tai-tai acum.
- Binet? Tai-tai. Tai-tai. - Tai-tai. Tai-tai, Mary.
- Tai-tai. Tai. Tai-tai. Bine, tai. - Bebeluşule.
Dacă aveţi vreodată nevoie de cineva să stea cu copilul...
Bine. Da? În regulă. Mulţumesc. Mulţumesc mult.
- Domnule Mitchell, e un copil minunat. - Mda, adorabil.
Unde naiba ai umblat? Copilul ăsta nu s-a oprit
din plâns de când ai plecat, şi a şi făcut pe ea.
Pe ea? Ce naiba înseamnă asta? Nu, nu-mi spune. Nu vreau să ştiu.
Vei afla, prietene, pentru că a făcut. Ce-i cu toate pungile astea?
A trebuit să mă duc în trei locuri diferite ca să cumpăr patru tipuri
diferite de mâncare...
două mărci diferite de scutece, sticluţe, prosoape, suzete.
N-ai nicio idee de câte nimicuri au nevoie copiii ăştia.
Ce vârstă are, oricum?
De unde să ştiu? Vrei să-i verific carnetul de şofer?
- Pipăi-o pe dinţi. - Ce?
Doar pipăie-i dinţii.
Farmacistul zicea că poţi să ştii ce vârstă are pipăindu-i dinţii.
Eu nu o pipăi pe dinţi! Pipăie-i tu!
M-am săturat să o ţin în braţe! Poftim!
Nu, nu pot s-o şi ţin şi să-i şi pregătesc sticluţa, în acelaşi timp.
În regulă, o ţin eu, şi o pipăi tu pe dinţi, bine?
- Haide! - Bine.
- Nu simt nimic. - Ce crezi că înseamnă asta?
Înseamnă că nu are niciun afurisit de dinte!
Nici Gabby Hayes nu avea, şi el avea 90 de ani!
Atunci o să-i dăm chestiile pentru nou-născuţi,
şi să sperăm că nu e alergică la ele.
Habar n-ai la câte chestii pot fi alergici copiii ăştia. Ce pute aşa?
Michael, ţine-o. Doar ţine-o. Asta e.
Aşteaptă. Peter, e o fetiţă. Ar trebui să facem asta?
Michael, doar ţine-o, te rog, până îi dau jos scutecul.
Cum poate ceva aşa de mic să producă atât de multă chestie
atât de dezgustătoare?
Doamne. Mă depăşeşte. În regulă, dă-mi celălalt scutec. Poftim, ia...
Stai un pic. N-ar trebui s-o spălăm întâi?
O s-o spălăm mai târziu.
Doar... Bine, dă-mi vata. Dă-mi...
Ce-i cu asta?
Michael, eu... Dă-mi doar o bucată mică de vată.
N-am nevoie de un pachet. Am nevoie de puţină vată.
Nu, stai... Batistele. Dă-mi... ştii tu, batistele de bumbac.
Sigur.
Poftim.
- În regulă. - E dezgustător.
E peste tot, şi e, e... e lipicios şi...
O să avem nevoie de ceva lichid de curăţare ca s-o dăm jos.
Ce zici de aftershave?
Michael! Dă-mi un scutec din acela!
În regulă.
Bun. Acum, benzile astea merg în faţă sau în spate?
- De unde ar trebui să ştiu? - Bine. Poftim.
Scutecele astea sunt mult prea mari.
- Ce mărime ai luat, adult? - Sunt ultra-absorbante.
Cu cât mai absorbante, cu atât mai bine, dacă mă întrebi pe mine.
Vrei s-o ţii un minut? Copilul o ia razna.
- Nu vreau. - Haide, Michael!
- Hei, nu trage aşa tare. Se va rupe. - N-o s-o rup.
Ba da.
În regulă, bine... dă-mi alt scutec. Voi folosi banda.
Voi folosi banda de pe scutec, o să-l leg. Sunt arhitect, pentru numele lui Cristos.
Contruiesc zgârie-nori de 50 de etaje. Montez oraşele viitorului.
Cu siguranţă voi putea îmbina un afurisit de scutec.
Stai liniştit, copile, bine?
Poftim. Poftim. Vezi? Funcţionează.
Floare la ureche. Poftim. Da.
Mişto treabă, Pete.
Micuţa insectă a aşteptat doar ca scutecul să cadă.
Cred că suntem în încurcătură.
Îl omor pe Jack.
O să-l omor.
- Asta e treaba. Da, asta e. - Michael.
Ce-i?
Va trebui să speli unde a fost căcăţelul.
- Acum, haide. - În regulă.
- Haide. - Am eu grijă de asta.
Nu, doar...
- Perfect. - Nu reuşeşti să cureţi nimic aşa.
Acolo. Poftim.
- E curată. Nu-i aşa? - Da, bine.
- Şi... zonele intime. - O s-o clătesc.
- În regulă. Clăteşte-o puţin. - Uite aşa!
Bine. Asta spune... Zice "pentru umezire şi... "
Nu folosi loţiunea pentru copii acum.
- E loţiune. - Ei bine, zice...
- Zice "Previne crăparea şi frecarea... " - Doar spală copilul.
Păi, ar trebui să pun puţin aici oricum, măcar să fim siguri că nu va...
Bine.
Trebuie să obţinem ceva ajutor.
Jack a spus că e o situaţie delicată, că nu ar trebui să spunem nimănui.
Îl poţi crede, să ne pună pe noi la chinuri doar ca să-şi salveze
preţioasa-i reputaţie?
Nu mai pot continua.
Tragem la sorţi.
Willie, e nevoie de tine pentru câteva minute.
Faceţi loc.
- Ei bine, măcar nu plouă. - O să te doară capul.
Încearcă să dormi nopţile, Peter.
Mary, lasă-mă să iau creionul.
Haide. Haide. Săptămâna asta am întârziat mai mult decât
de obicei cu termenul de predare.
Vino-ncoace. Bine...
De fapt, Sam, eu... Se pare că nu le am aici, în nici un fel.
Trebuie că le-am lăsat la birou, dar, e primul lucru pe care
o să-l rezolv dimineaţă. Corect.
Tăticul tău e un om mort.
Rebecca, eşti...
Am venit imediat ce ţi-am primit mesajul. Care e urge...
- Tu cine... Tu cine eşti? - Jan.
- El e Jan Clopatz. El e Peter Mitchell. - Mă bucur să te cunosc.
Jan e violoncelist... din Ungaria.
Cântă cu Brauslau Baroque Ensemble la Carnegie Hall.
- Ce palpitant. - Peter, care e urgenţa?
Doar hai cu mine.
Asta e marea urgenţă.
E un bebeluş.
De ce ăsta e primul lucru pe care îl spun toţi... "e un bebeluş"?
- E copilul tău? - Nu, nu e copilul meu.
- E al lui Jack. - Jack are un copil?
Îmi dau seama că o asemenea idee are tendinţa de a nega credinţa noastră
într-un Dumnezeu milostiv, dar da.
Păi, nu prea seamănă cu Jack. Jack are mai mult păr.
Mă bucur că poţi glumi în asemenea momente.
Vezi? Trebuie să fie ţinută în braţe.
Bebeluşilor le place să fie ţinuţi în braţe.
- El unde e? - Jack?
Jack e în Turcia, acolo unde aş fi şi eu dacă bebeluşul meu
ar fi în New York.
Ascultă, Rebecca, noi murim aici.
Michael nu ştie nimic despre copii. Eu nu ştiu nimic despre copii.
Şi, pe deasupra, am termene de predare care se apropie.
Am citit aceste... aceste cărţi despre copii.
Nu pot să-mi dau seama. De exemplu, aici zice... Uite.
"Hrăniţi la fiecare două ore. "
Mie îmi ia două ore să o fac să mănânce ceva.
Asta înseamnă să o hrănesc la fiecare două ore, de când încep?
Da.
Sau la fiecare două ore, de când termin?
Deoarece o hrănesc la fiecare două ore,
de când încep, şi o hrănesc tot timpul!
Deci care e?
- Şi de ce mă întrebi pe mine? - Fiindcă eşti femeie.
Mda. Dar asta nu înseamnă automat că ştiu ce să fac cu copiii.
Rebecca, ascultă, te r...
te rog... stai cu mine şi, şi ajută-mă să am grijă de ea.
- Vrei ca eu să am grijă de ea. - Da.
Acum?
Nu, când termină facultatea. Da, acum.
Nu pot face asta, Peter.
Bebeluşii înseamnă multă, multă muncă? Da.
Mulţumesc că mi-ai spus asta, Jan.
Nu ştiam. Ce-i cu el, e un savant idiot?
Rebecca, vom... vom întârzia şi...
Rebecca, nu, acum...
Rebecca, te rog! Rămâi cu mine!
Am o întâlnire.
Scuză-mă că ţi-am deranjat stilul romantic.
Rebecca, vom întârzia?
- Doar... - Cu ăsta te întâlneşti?
Haide, Peter. Tu ieşi cu alte persoane...
... la fel şi eu. Am convenit să facem asta.
Poţi ieşi cu toată afurisita de secţie de coarde, din partea mea.
- Acum, am nevoie de tine aici. - Ei bine, nu pot fi aici acum.
- A făcut pe ea. - A făcut!
Da, a făcut pe ea! Care-i problema? Copiii din Ungaria nu fac pe ei?
- Noi plecăm. - Rebecca, nu, aşteaptă.
Haide, Rebecca, te rog. Nu pleca.
Peter, eşti un băiat foarte mare, eşti foarte capabil...
şi vei trece prin asta fără probleme.
Urăsc violoncelul.
Abţine-te.
Mă tot aştept ca cei de la Camera ascunsă să intre pe uşă.
- Ce ai anulat în seara asta? - Locuri în lojă la stadionul Shea. Tu?
Cina cu Cheryl.
Mai sunt două zile.
Unde ai pus pudra pentru copii?
O aduc acum.
De ce ai pus-o acolo? Îi facem băiţă aici.
Trebuia să o aduci aici, cu celelalte chestii de baie ale ei.
- E doar pe hol. - Nu-i facem băiţă pe hol, nu-i aşa?
Ei bine, poate ar fi cazul să începem, fir-ar a naibii!
Vei curăţa asta.
La ce oră ar trebui să ajungă aici tipii ăia?
Mesajul lui Jack spunea că înainte de amiază.
Bun. Trebuie să-mi întâlnesc editorul pe la 1:00.
Michael, mi-ai mutat schiţele?
Am nevoie de ele pentru întâlnirea de după-amiază.
Îmi pare rău.
Cred că a făcut pe ea. E rândul tău s-o schimbi.
Îţi dau o mie de dolari dacă o faci tu.
Fii atent.
Ce zici de asta?
Vin! Vin!
- Jack Holden locuieşte aici? - Da.
- Cineva ne-a cerut să luăm un colet. - Un colet?
Îmi place felul în care toată lumea îi spune "colet".
Puteţi să-i transmiteţi Sylviei, din partea noastră,
că are tupeu să-şi arunce problemele în braţele noastre.
Cine-i Sylvia?
Când a ajuns aici, am vrut să chemăm poliţia.
Hei. Stai. Nu, nu...
Dar n-am făcut-o. Nu ne-am dat bătuţi,
Nu, stai tu. Hei, n-am mai fost în stare să muncim sau să dormim.
Şi e plin de rahat pe aici de câteva zile.
"Rahat"?
- Ce-i? - Te referi la colet? S-a spart?
Spart? Da. Mda, ai putea spune asta.
- Ei bine, aţi pus rahatul înapoi? - Să-l punem înapoi?
Nu, l-am poleit cu bronz, pentru posteritate.
- Ce crezi c-am făcut? - Michael.
Următoarea sticluţă e în 45 de minute. Am pregătit-o deja. E în coş.
- E un bebeluş. - Eşti ager, nu-i aşa? Are dreptate?
La 20 de minute după ce mănâncă, oboseşte. Pune-o în pătuţ.
- O să-ţi dau şi lapte praf. - Da.
- Corect. Lapte praf. Corect.
Da, lapte praf.
Atunci, în regulă, vom lua "laptele praf"
şi... ne vom lua tălpăşiţa.
Ce, vreţi să luăm noi copilul?
Asta era înţelegerea.
- Eşti sigur că ăsta e planul? - Eşti al naibii de corect.
Păi, dacă ziceţi voi. Să mergem.
- N-o să uiţi ce-am zis? - Nu.
Şi îi place să fie legănată ca să adoarmă. Uşurel.
Uşurel. Cu siguranţă. Uşurel. O-o să mă descurc.
Poate ar trebui să laşi un număr de telefon,
în caz că ai nevoie de vreun sfat.
Te sun eu.
Auzi asta, Peter? Ascultă doar. Nu e minunat?
- Ce e minunat? - Linişte.
Pace şi linişte.
Se întâmplă ceva dubios, Michael. Am un sentiment ciudat.
Despre ce vorbeşti? Ai fost încordat în ultimele cinci zile.
Sunt doar nervii tăi, destinzându-se.
Poate că ai dreptate.
Michael.
- Michael, ce-i asta? - Un colet.
- Când a ajuns aici? - Duminică.
Doamna Hathaway l-a a...
Du-te la fereastră. Vezi dacă-i poţi opri.
Eu o să-ncerc să-i prind din urmă!
Bună.
Da, eşti frumoasă. Haide. Vrei să mergem la o plimbare?
Hei! Hei, aici, sus!
- Unde o să pun bebeluşul ăsta? - Chiar în braţele tale.
Nu, avem nevoie de un scaun de maşină pentru copii, cred.
Pune-l în portbagaj.
Vrei să mergi la plimbare cu maşina, în portbagaj?
Vrei să mergi în portbagaj?
Nu. Doamne!
Hei, hei. Vrei să încerci asta? E o aventură.
De ce te ascult? De ce... De ce te ascult? Adică, e absurd.
Nu pot pune un bebeluş în portbagaj.
- Hei! - E bine. Da.
- Domnul Minunat. - Hei!
- Da? - Ascultă... ţi-am dat coletul greşit.
- Ce colet greşit? Ce vorbeşti... - Am făcut o...
Am făcut o greşeală enormă.
Ţi-am dat coletul greşit. Uite, am... Dă-mi copilul întâi.
- Ai grijă. Fii finuţ. - Dă-mi întâi copilul.
- Dă-mi copilul. Dă-mi copilul. - Fii finuţ. Deranjezi copilul.
- Hei, eşti nebun? - Întâi dă-mi copilul.
- Ascultă, tipul ăsta e un animal. - Dă-mi copilul! Te rog!
Îl ţin în lanţuri de perete. Îl hrănesc cu carne crudă.
- Hei! Ce se întâmplă aici? - Doamne, sunt Roy şi Trigger.
- Am zis, ce se întâmplă aici? - Nimic, domnule ofiţer.
Vrei să pleci cu bebeluşul ăla în portbagaj?
Desigur că nu. E absurd.
Adică, nu e sănătos pentru copil, şi e, de asemenea, ilegal, înţeleg.
Nu va pleca, dle ofiţer. Dă-mi copilul.
- Bine, să văd carnetul şi talonul. - De ce?
- Da, de ce?
Ai parcat pe două locuri, deşteptule!
- Aşteaptă un pic. Ce-i... - Dă-mi copilul.
Doar fii blând. Fi blând. Fi blând.
Hei. Rămâi acolo.
O secundă, dle ofiţer. Mă întorc imediat la dvs.
Tai-o! Tai-o! Tai-o! Tai-o!
Hei, întoarce-te aici! Tu, stai pe loc!
N-am nicio intenţie să mişc, domnule ofiţer.
Nu sunt un infractor, sunt arhitect.
- Cu un copil. Vezi? - Să văd un act.
Da, sigur.
N-am niciun act la mine.
Cu faţa la maşină. Depărtează picioarele.
Domnule ofiţer, uite... portofelul mi-e sus în apartament.
E acolo sus. Poţi urca cu mine. Eşti binevenit.
O să-ţi arăt un act, dar n-o să-mi depărtez picioarele
deoarece am un bebeluş, după cum poţi foarte bine vedea.
În regulă, domnule arhitect, să mergem.
Am ajuns. Intraţi. Pot să vă ofer o ceaşcă de cafea sau altceva?
Nu, mulţumesc. Voi aştepta aici, lângă uşă.
Michael! Durează o secundă.
Vino cu mine, Michael. Poftim. Vin imediat.
Uh, ascultă. Coletul după care veniseră tipii ăia e plin de droguri.
- Ce? - Droguri. În regulă, ţine.
- Vin. Fă ceva cu ăsta. - Cam ce?
Ascunde-l. Trebuie să-i arăt nişte acte. Sosesc.
Îmi pare rău că v-am făcut să aşteptaţi. Poftiţi.
Vreţi să-l scoateţi din învelitoare, vă rog?
- Da, sigur. - Mulţumesc.
Mulţumesc că aţi urcat, dle ofiţer. Sper că nu v-am creat nicio neplăcere.
Şi dacă mai pot face ceva pentru dvs, doar anunţaţi-mă.
Îmi făceam doar treaba.
Bună. Sunt sergentul detectiv Melkowitz, Narcotice.
Dle ofiţer, puteţi coborî acum şi să vă suiţi pe cal.
- Da, domnule. - Mă ocup eu de asta.
Nu mă invitaţi înăuntru?
Pot... să vă ofer o cafea, nişte apă, o bere?
Nu. Nu, mulţumesc, mă simt bine.
Nu vă deranjează dacă vă pun câteva întrebări, nu-i aşa?
Nu, deloc.
E al dvs copilul cu care v-am văzut jos?
Nu.
Ei bine... e al vecinului meu de apartament, Jack.
Păi, cine erau cei doi bărbaţi cu care v-am văzut vorbind?
Prieteni. Ai mamei. Urmau să o ia la o plimbare.
Pe fetiţă! Copilul. Nu pe mamă.
Dar n-au putut, vedeţi, pentru că au adus maşina nepotrivită.
Nu aveau scaun pentru copii.
Ei bine, vă deranjează dacă mă uit un pic la copil?
Pur şi simplu, iubesc copiii mici.
Doarme.
Mie-mi pare că s-a trezit. Vă deranjează dacă o văd?
Nu ştiu. Ştiţi, ei nu-i prea plac străinii.
- S-ar putea să nu fie îmbrăcată. - Nu cred că se va supăra.
Ei bine, uite-o. Şi are şi un prieten.
Da, el e... celălalt coleg de apartament.
Detectivul Melkowitz, el e Michael Kellam.
- Bună. - Ce scumpete.
Vă deranjează dacă o ţin în braţe? Iubesc copiii.
Păi, aş prefera să nu, de fapt. Ea e...
- Haide, Michael. Nu păţeşte nimic. - Păi, ştii cum se comportă
cu lumea, Peter. E atât de...
Michael, vrei să-l laşi să o ţină?
Nu-i va face nimic rău. E ofiţer de poliţie.
- În regulă. - Da.
Eşti o fetiţă grea, nu-i aşa?
Da. Da, chiar că e grea, nu-i aşa?
- Mănâncă mult. - Da. E un semn bun.
Înseamnă că nu va creşte să ajungă un adult nervos.
Nu ai niciun motiv să fii nervoasă, nu-i aşa, scumpo?
Mi se pare că e pregătită pentru o schimbare.
- Ştiţi cum sunt copiii. - Tot ce ştiu să facă e să mănânce,
să doarmă şi să facă caca.
- Poftim, Michael. - Da, o iau eu.
O idee bună.
Ce bebeluş drăguţ.
Se întâmplă să ştiţi cumva unde se află tatăl fetei în acest moment?
Nu... da, e într-un loc... filmează pentru un film de televiziune.
- Dar eu nu ştiu unde e. - Îl cunoaşteţi pe omul ăsta?
Nu foarte bine. E un prieten de-al lui Jack. Nu-mi amintesc numele lui.
Numele lui e Paul Milner. Regizează reclame TV.
Şi, pe lângă asta, se întâmplă să se ocupe şi cu un mic trafic de heroină.
- Chiar? - Da.
Nu-l cunosc. Nu-l...
Aş aprecia acel pahar de apă acum, domnule Mitchell.
- Desigur. Nicio problemă. - Mulţumesc.
Se rezolvă.
- Salut, suntem Peter... Michael... -... şi Jack.
- Suntem afară la joacă şi nu putem veni la telefon...
- Vă vom suna înapoi.
La dracu!
Aşa că vă rugăm să lăsaţi un mesaj la auzul tonului.
- Stai aşa. Oricine ai fi, sunt aici. - Peter! Jack.
Da, ce mai faci? A-ascultă... am primit un mesaj care zicea
că încerci să dai de mine. Ce s-a întâmplat?
Jack, Michael şi cu mine chiar trebuie să vorbim cu tine, dar...
ne-ai sunat într-un moment prost. Te vom suna noi înapoi mai târziu.
Stai puţin! Stai puţin! Nu închide. Te sun din Turcia.
Mi-a luat o oră să reuşesc să dau telefonul ăsta. Nu-i un loc de unde
să poţi suna aşa uşor, să ştii.
Hei, Peter, locul ăsta e uimitor.
N-o să-ţi vină să crezi ce chestii v-am cumpărat.
- Jack! - Adică, rahatul e atât de ieftin aici.
Probabil că am cumpărat prea mult,
dar, ce naiba, pot oricând să-l trec prin contrabandă.
- Glumeam doar. - Jack, merci că ai sunat.
Şi ne vedem când te întorci.
Trebuie să-i duc un pahar cu apă
ca să nu i se usuce gura când îmi citeşte drepturile.
- Poftiţi, domnule sergent. - Merci.
La revedere.
Mi-a făcut plăcere discuţia noastră. A fost foarte edificatoare.
- A auzit convorbirea telefonică. - Suntem morţi.
- Crezi că Jack e implicat în asta? - Nu ştiu.
Trebuie să vorbim cu Paul Milner.
- De ce cu el? - Pentru că el e implicat.
Nu te puteai gândi la un loc mai bun să ascunzi drogurile?
Hei, a fost perfect până când ai insistat tu ca el să ţină copilul.
În regulă, ai dreptate, Michael. Îmi pare rău. Unde le-ai pus acum?
În găleata de gunoi, sub celelalte scutece murdare.
Nimeni nu va căuta acolo.
Îţi dai seama că am dat de necaz cu poliţistul ăsta.
Şi tu îţi dai seama, desigur, că nimeni nu se va întoarce
să ia copilul ăsta.
... nu e alocat. - Isuse, ai dreptate.
Suntem blocaţi cu ea până se întoarce Jack.
E deconectat.
- Am întârziat. - Stai puţin, stai puţin, şi eu.
La naiba.
Domnule Kellam?
Domnule Mitchell?
- Bună, doamnă Hathaway. - Domnule Mitchell.
Se pare că un cal a murdărit trotuarul. Ştiţi ceva despre asta?
- Dnă Hathaway, ne bucurăm să vă vedem. - Chiar ne bucurăm să vă vedem.
- Poate sta până la 5:00. - Ei bine, o să încerc să mă grăbesc.
Şi eu. Sunt îngrijorat.
Eu îl iau pe cel cu mustaţă.
Eu îl voi suna pe sergentul Melkowitz să-i spun că ne mişcăm.
Bine.
Acolo.
Poftim, prietene. Ce pot face pentru dumneata?
Aş vrea... Sports Illustrated, Popular Science, nişte gumă de-asta...
şi girafa de acolo.
- Care-i girafa? - Cea de cauciuc.
Aia nu-i girafă. Ăla e dinozaur.
Mi-e indiferent.
Spuneţi de cel cu punctuleţele de polca în partea superioară?
Da... mulţumesc.
Ăsta e un dinozaur. O girafă are urechi mari.
Nu mă intereseată dacă are sau nu urechi.
- Dă-mi odată afurisenia aia. - Are urechi mici. E un dinozaur.
- Hei, şi restul tău? - N-are importanţă.
A plecat la ora 4. Se va întoarce joi.
Doamnă Hathaway. Doamnă Hathaway, am ajuns acasă.
Doamnă Hathaway. Doamnă Hathaway, unde e Mary?
- Nu ştiu. Nu ştiu. - Unde e Mary?
Mary?
Doamne!
Mary! Mary!
Mary.
Mary!
Mulţumesc lui Dumnezeu.
Nu, totul e bine, draga mea. Totul e bine.
Nu-ţi fă griji.
Nimeni n-o să-ţi facă nici un rău. Nu. E în regulă.
Peter? Peter!
E bine. N-are nimic.
- Tu cum eşti? - Sunt bine. Doar...
Ai văzut ce-au făcut ticăloşii ăia casetelor mele video?
Am primit un mesaj.
Ce spune?
"Data viitoare vom lua copilul. "
- E bine. E bine. - Domnule Kellam.
Domnule Mitchell!
"Campionul l-a prins pe Smith cu un croşeu nemilos...
"care l-a trimis pe şalanger să se prăbuşească în corzi. "
"Smith, cu ochiu-i stâng umflat şi cu tăietura de deasupra
ochiului drept acum mult mai sângerândă... "
"a contrat cu un baraj de lovituri pline de răutate, asupra corpului. "
- Ce-i citeşti? - Nu contează ce-i citesc.
Contează tonul pe care-l foloseşti.
Oricum ea nu înţelege cuvintele. Acum, unde eram?
"Campionul a început a cincea rundă... "
"ca un om posedat... "
"mergând direct spre corpul oponentului său... "
"cu o energie feroce. "
Poftim, draga mea.
Prost... Nu pot să cred...
Faţa mea! Ai grijă de faţa mea! Peter, eu sunt, Jack!
- Jack! - Isuse, Jack!
- Ridică-te! - Nu, aşteaptă...
Ce faceţi... Dă-l jos!
- Ce e cu voi? - Noi ar trebui să te întrebăm asta!
De ce? Ce-am făcut?
Ce dracu cauţi înapoi aşa devreme, oricum?
- Rolul meu a fost tăiat. Bine? - Bun!
Ce-i cu el? Ce... Isu...
Uitaţi-vă la locul ăsta.
Îmi spune şi mie cineva, vă rog, ce naiba se întâmplă pe aici?
- Rahat! - Rahat!
Ce-a fost aia?
Nu, nu mă duc nicăieri până nu-mi spuneţi ce se întâmplă.
- Vom fi bucuroşi s-o facem. - Chiar mă doare, Peter.
Duminică dimineaţa, mă întorc de la alergare...
ca să găsesc acest coş cu acest bebeluş în el, aşteptând în vestibul.
Păi, de ce...
Înăuntru e un bileţel de la una Sylvia...
care spune că bebeluşul e al tău şi că ea îl lasă aici
pentru ca tu să te descurci cu el.
- Al meu? - Apoi de-a lungul timpului
mai vine un alt pacheţel cu numele tău pe el...
doar că de data asta pachetul are heroină înăuntru...
iar echipa de la narcotice care e instalată jos permanent
ştie totul despre el.
Poliţiştii? Nu pot să cred asta.
Nu ştiu nimic despre vreun drog sau despre vreo poliţie.
Adică, am crezut doar că îi fac un favor lui Paul.
N-am ştiut ce e în pachetul ăla.
Şi cu siguranţă nu ştiu nimic despre copilul ăla.
Adică, pentru numele lui Dumnezeu, cineva lasă un copil la. .
la uşa voastră şi voi automat presupuneţi că e al meu?
Priviţi, copilul nu seamănă deloc cu mine.
Eu sunt mai mare şi, şi am mai mult păr.
"Dragă Jack, aici e copilul nostru.
Nu mă pot descurca momentan. Nu ştiu unde să mai apelez. S... "
Sylvia? Doa...
Doamne. Stratford. Un an şi jumă...
Acum un an şi jumătate.
Jucam în Îmblânzirea scorpiei. Ea era scorpia.
Adică, am făcut o treabă foarte bună acolo.
- Am avut recenzii minunate. - Jack, eşti atât de ticălos.
Întotdeauna te gândeşti doar la tine. Îmi vine să te omor.
Michael, nu va trebui.
Jack, aş vrea să îţi fac cunoştinţă cu fiica ta, Mary.
Acum, staţi un minut. Staţi un minut, băieţi.
Nu puteţi fi siguri că e copilul meu.
Ce naiba ar trebui să fac cu ea?
Noi ne-am pus vieţile pe pauză, Jack, având grijă de copilul ăsta,
şi acum e rândul tău.
Bine. În regulă. În regulă, bine.
În regulă, până voi redresa această încurcătură, voi...
voi avea grijă de ea.
Adică, desigur, de ce nu?
Sunt actor. Pot să... să fac pe tăticul.
Da. Da. Vedeţi? Ce poate fi aşa de greu? Da.
- Noapte bună, Jack. - Noapte bună. Noapte bună.
Să ne aşezăm.
Staţi puţin. Staţi puţin. Ce... Ce-i cu ea?
- Noapte bună, Jack. - Noapte bună, Jack.
Stai nemişcat, copile.
Hei, cum naiba se pun chestiile astea nenorocite, în orice caz?
Dă-ţi singur seama, figurantule.
- Frumoasă lovitură. - Uită-te la asta. Doamne!
Ce-i daţi să mănânce, băieţi? Nu, nu, te rog!
Nu pe cearceafurile de mătase. Te rog, te rog!
Poate ar trebui să-i arăt cum se pune un scutec.
Nu. Nu pot să cred. De ce eu? Haide, bebe.
Nu. Să-i mai acordăm încă o jumătate de oră.
Lasă-l să sufere.
Da, da, încerc să dau de Paul Milner.
Nu, ar fi trebuit să fie în San Francisco, dar nu-l găsesc.
Vreţi, vă rog, să-i spuneţi să-l sune pe Jack Holden imediat ce apare?
- E urgent? - Da, urgent e puţin spus.
Doamnă.
Nu ştiu de ce mă mai obosesc să-ţi dau asta.
Trece direct prin tine.
- Ai dat de urma prietenului tău? - Nu.
- Nu uita să încui uşa. - N-o să uit.
Şi nu uita, în găleata aia cu scutece este heroină
de un sfert de milion de dolari.
- Şerveţelele pentru copii sunt în birou. - Bine.
Heroina e în găleata cu scutece. Serveţelele pentru copii sunt în birou.
Unde altundeva ar putea fi? Nu pot să cred.
Mă păcăliţi. 32 de familii Bennington în zona Londra?
Da, domnule.
Voi reveni. Eu...
Frate.
Bebe. Uite, ştiu. Ştiu. Ştiu. Da.
Da, da, da.
Doamne. Da.
Ei bine, am încercat la mămica ta. Poate ar trebui...
Poate ar trebui să încerc la a mea?
Da.
Mamă?
- Păi, unde e? - Oh, mamă, aşteaptă s-o vezi.
N-o să-ţi vină să crezi. E atât de frumoasă.
Îţi seamănă leit.
- Voi băieţii sunteţi nişte porci. - Mamă.
Uite, uite. Acolo. Nu-i aşa că e frumoasă?
Acolo e. Uită-te la copilaşul ăsta!
- Da. - Eşti o fetiţă aşa drăguţă.
Vrei să vii la mine? O să te ridic acum.
Da, o să te ridic acum.
Sunt plin de respect. Adică, uită-te la tine.
Ai ridicat-o ca un profesionist.
O ridic ca o bunică.
Se numeşte experienţă. Draga mea.
Să te vedem. E aşa adorabilă. Cum o cheamă?
- Mary. - Mary.
Ei bine, Mary!
Uită-te la modul în care mă priveşte.
- Pentru un moment, am făcut-o să râdă. - Da, ca şi mine?
Să nu-mi strici plăcerea asta, Jack.
Te adoră!
- Tu... Păi, păi. - Ştie că eşti bunica ei.
E ca o... E ca o chestie biologică, o legătură instantanee.
Termină cu prostiile, Jack. Ce vrei?
Mamă, eu nu pot avea grijă de ea.
Nu ştiu ce să fac.
Speram că... poate ai putea să o iei tu, măcar pentru scurt timp.
Nu pentru totdeauna. Ştii, măcar până are dreptul să voteze.
Mi-ar plăcea mie. Ştii, Jack?
Unii oameni îşi trăiesc vieţile...
fără a se putea mândri cu ceva atât de minunat ca ea?
Ştiu, mamă.
Aşa că voi face cel mai minunat lucru din lume pentru tine.
Absolut nimic.
De ce?
Jack, întotdeauna ai fugit de responsabilităţi.
Acum trebuie să te întorci şi să le înfrunţi.
Mamă, sunt un zăpăcit.
Ai fost un zăpăcit. Acum eşti un părinte.
Şi vei fi unul excelent.
- Crezi? - O ştiu.
Tatăl tău, Dumnezeu să-l odihnească...
era un zăpăcit şi s-a dovedit a fi foarte bună calitate.
- Chiar? - Nu-ţi aminteşti?
- Păi, da, cred. - Acum, dă-mi un pupic.
Mary, dă-mi un pupic.
Şi acum, tu şi prietenii tăi curăţaţi locul ăsta.
Dacă nu pentru voi, atunci faceţi-o pentru nepoata mea.
- O vom face. O vom face. - Pa.
Pa. Merci oricum, mamă.
Ei bine, se pare că suntem doar noi doi acum, puştiule.
Ce? Mamă.
Jack? Sunt patru sticle deja pregătite.
Deci ar trebui să fii în regulă până mâine dimineaţă.
Şi dacă funduleţul ei se înroşeşte, doar dă-i o sticluţă cu apă.
Face minuni. Cam în trei ore, e alb ca marmura.
Vom sta pe locurile D-11, 12, 13 şi 14.
Da, dacă e vreo problemă, sună. Plasatorul va veni să ne cheme.
Aici e numărul.
- Staţi puţin. Plecaţi chiar acum? - Da, acum.
- Când vă întoarceţi? - Pe la miezul nopţii.
În regulă. Nu vă faceţi griji pentru noi. Staţi puţin. Ăsta e un patru?
Da, e un patru.
E bine că-l am.
Deci... ce vrei să facem?
Ştiai că spectacolul ăsta rulează de mai mult timp decât a trăit Mary?
Peter, am convenit să nu-i pomenim numele în seara asta, bine?
Corect. Greşeala mea.
Pe cine aţi prostit, băieţi, să stea în locul vostru?
- Pe Jack. - Pe Jack? Tăticul?
Patty.
Ţi-e foame? Ei bine, suntem norocoşi.
În seara asta... bucătarul şef a...
pregătit ceva foarte special pentru tine.
A luat sucul de la o vacă...
şi l-a... făcut soté... cu un sos minunat.
E... prezentat înconjurat de o sticlă...
iar în vârf... are o delicioasă suzetă de cauciuc?
Da, excelentă alegere. Da, da.
Să începem. Da.
Ce?
Poftim. Haide.
Te rog?
Nu vrei?
Da, tocmai te-am schimbat.
Şi nici nu ţi-e foame. Ce altceva mai e în viaţă?
Întotdeauna mi-am dorit să fiu un star de comedie muzicală.
- Ai încercat vreodată? - Nu.
Doamnelor şi domnilor, al doilea act va începe în trei minute.
Trei minute.
Michael, ai practicat vreodată actoria?
Nu. Nu, i-am lăsat asta lui Jack. Idiotul.
Dar poate a adormit. Poate a căzut şi s-a lovit la cap.
Probabil e inconştient.
- Veniţi odată? A început. - E groaznic, groaznic.
- M-am simţit minunat. - Ne vedem mai târziu la P. J. .
Ne poţi cânta un cântec din al doilea act, bine?
Întotdeauna sunt aşa ciudaţi?
Da, de când s-au încurcat cu altă femeie.
Aşa-i c-a fost distractiv? Da. Acoperă-l.
- Jack? - Jack, unde eşti?
- Jack! - Sunt chiar aici. Ce-i? Ce-i?
- Ce faci? - Păi, ce ţi se pare că fac, Peter?
- E totul în regulă? - Totul e minunat, da.
Băieţi, în orice caz, de ce v-aţi întors aşa devreme?
Am crezut că am fi putut lăsa soba pornită.
Nu, nu. Soba nu e pornită.
Cred că unchiul Peter şi Michael au o cădere nervoasă, da.
Am sunat, Jack. Am lăsat telefonul să sune pentru cinci minute.
De ce n-ai răspuns la telefon?
Ei bine, pentru că Mary şi cu mine făceam un duş.
Nu-i aşa? Da, noi n-am auzit nimic.
Da. Da. Acesta e adevărul, nu-i aşa, mademoiselle?
Da.
Eşti o scumpă, da.
Niciodată n-am mai pus un telefon la duş.
- Primiţi multe telefoane aici? - Un şuvoi continuu.
- Dacă ai fi alunecat acolo? - Ei bine, am încercat.
Ne-am descurcat binişor, dacă ne gândim că a fost pentru prima dată.
Da.
- Poftim. - Ce-i?
"Regizor de reclame spitalizat după o tâlhărie. "
Cum?
Da, aruncă o privire. E prietenul tău, Paul Milner.
"Nu lăsaţi să vi se întâmple şi vouă. "
"Fiţi la cabina telefonică de la intersecţia străzii 81 cu Columbus... "
"fix la ora 8 seara. Deseară. "
Încearcă să ne intimideze. Urăsc asta.
- M-am săturat de rahatul ăsta. - Vreau să încheiem cu asta, bine?
Alo?
Da, ţi-am primit mesajul.
Nu-i bine.
O facem în felul nostru.
Pentru că noi avem marfa, şi dacă nu o faci cum zicem noi...
- Haide. - Spune-o, spune-o.
O aruncăm la toaletă!
Bine, acum ascultă, şi ascultă bine.
E o... o zonă în construcţie.
Maşina 20 urmăreşte suspecţii, la graniţa de sud a Central Park West.
Haide, Peter!
- La naiba, Joe! I-am pierdut! - M-am prins. Trei cvartaluri, întoarce.
A fost minunat. A fost minunat.
Toată lumea îşi aminteşte ce ar trebui să facă?
Haide, Peter. Nu e un plan atât de complicat.
Data viitoare ne va pune să ne sincronizăm ceasurile, corect?
Ar trebui s-o facem?
Da, mulţumesc.
Alo, sergent Melkowitz. Numele meu e Jack Holden.
Cred că îi cunoaşteţi pe cei doi vecini de apartament ai mei.
Cred că eram nebun când am fost de acord cu asta. La naiba.
- Liftul portocaliu. Aici e. - Sigur.
Închide uşa.
- Bine, 15, te rog. - 15?
Da. Sunt murdar peste tot.
Ce s-a întâmplat, scumpa mea? Vino-ncoace. Ce e, huh?
Scumpo.
Ei bine, ar fi trebuit să-mi spui înainte de să fi plecat.
Copile, nu e... nu e un moment potrivit să facem asta.
Stai liniştită.
Faci atâta... Poftim.
Michael.
Au ajuns.
Hei, uite. Hei, ştii, chiar se îngroaşă gluma.
Sunt aici.
Sunt aici, lângă ţevi.
Ştii, nu am mult timp la dispoziţie, dar...
- Opriţi-vă. - Ce-i, ce-i, ce-i?
Opriţi-vă! În regulă, rămâneţi acolo.
Ascultă, unde e marfa? Vrei să mi-o dai?
- E în lift. - Prostii.
E în panoul de control. Verifică singur.
Ce ar trebui să fac, să-mi aduc trusa portabilă de scule aici?
Îţi dai seama că...
noi nu avem absolut nimic de-a face cu asta.
Noi n-am avut nici o idee despre ce era în colet.
Da, serios. Adică, eu mi-aş fi putut da seama de asta cam în patru secunde.
Adică, ştii, voi, băieţi,
nu vă purtaţi deloc ca nişte profesionişti.
- Ştii ce zic? - Sigur.
Da.
- Nu suntem profesionişti. - Tocmai am zis asta, nu-i aşa?
Îmi dau seama de asta.
Adică, de ce complici treaba?
- N-am făcut niciodată asta. - L-am găsit.
Minunat.
Eşti iertat de data asta.
Foarte înţelept din partea ta să cooperezi, în cele din urmă.
Mă bucur că s-a sfârşit.
Nu mai bucuros decât sunt eu, crede-mă.
Adică, având de-a face cu... amatori e o adevărată pacoste.
La fel e şi să ai de-a face cu profesionişti.
Fără îndoială.
Hei, ce e asta?
Ce, abuzezi de încrederea mea aici sau ce?
- E cineva acolo! - Haide.
Haide, Michael.
- Nu. - Fii... fii atent.
- Mi-am pierdut echilibrul. - Eşti în regulă?
- Ai filmat? - Da. Da, am filmat!
I-am prins!
Cine face asta? Vreau aparatul ăla de filmat, neisprăvitule!
- Sunt şase întrerupătoare! - Tipii ăştia mi-au distrus ziua.
- Jack! - Ce naiba s-a întâmplat?
- A apăsat butonul greşit. - Ce-a făcut?
- Poate să meargă mai repede sau ce? - Asta e.
- Haide. Neisprăviţilor! - Jack!
N-ai unde să fugi, n-ai unde să te ascunzi.
Vreau filmul ăla. Vă voi aştepta. Vreau filmul ăla.
- Nu. - Jack!
- Apasă butonul din stânga! - Butonul din stânga, Jack!
- Ce? Ce? - Apasă butonul din stânga!
Nu e nici o stânga. Stâ...
Haide, fă-l să meargă mai repede, vrei? Asta-i tot?
Nu pot.
Te rog.
Hei, de ce ne-am oprit? Care-i problema?
Nu înţeleg.
- De ce s-a oprit liftul ăsta? - Ce vrei? E mort.
Toată treaba nu e bună.
Am reuşit!
- Nu merge. Pur şi simplu nu merge. - Ce se întâmplă?
- Ai apăsat butonul? Isuse. - Da, e mort.
Fir-ar.
Unchiul Peter şi Michael îi vor trage o săpuneală serioasă lui tati.
Nu eşti bucuros că e de partea noastră?
Ce s-a întâmplat? Ce s-a întâmplat? Poţi să iei...
Aşteaptă-mă. Ştiu unde locuieşti, omule!
- Nu, nu, Vince. - De ce? De ce se întâmplă asta?
- Nu! - De ce se întâmplă asta? De ce?
Bine. E bine, băieţi. E bine.
Bună. Sunteţi sergentul Melkowitz?
- Da. - Bun.
- Sunteţi... Sunteţi tatăl? - Da. Da, eu sunt.
Hei! Mulţumesc pentru telefon.
De fapt a fost... ideea lui Peter. Salut, băieţi.
- E bine, e bine. - Bună, sergent.
- Tipii pe care-i vrei sunt în liftul ăla. - Şi drogurile sunt tot acolo sus.
- Tot ce trebuie să ştii e chiar aici. - E foarte edificator.
Mulţumesc. Mulţumesc frumos.
Dacă am întrebări, ştiu cum să dau de voi, băieţi.
- Da. - Bine, amicilor.
Hai să-i prindem, Jimmy.
- Hei, pot să ţin copilul? - Nu.
- Cred că nu.
Din nou, te rog.
- Te voi vedea arzând în iad. - Unde mă vei vedea?
- În iad. M-ai auzit. - Da, şi tu unde vei fi...
în timp ce eu ard în iad?
Îţi spun eu unde voi fi, căţea proastă!
Voi fi în cascada Niagara, acolo voi fi.
Poţi să spui "Michael"? Michael.
Da. Poţi să spui "Michael"?
Michael. Michael.
O sticlă, te rog. O sticlă.
Sticlă.
Sticlă, te rog. Sticlă. Acum vine.
Ştiu, ştiu, ştiu. ştiu, ştiu. Da, da.
- Ce s-a întâmplat? - Nu ştiu. Doar...
Nu vrea să se oprească din plâns.
Nu prea e stilul ei.
- Ei bine? - Hai să încercăm.
Nu ştiam că tu cânţi aşa de bine.
Păi, ştii, o... ajută un pic să adoarmă.
Are un efect deosebit asupra ta. Vei mai avea şi alţi copii?
Nu vreau să vorbesc despre asta, Rebecca. Noapte bună.
Peter, am probleme mari cu somnul.
Ai putea să-mi cânţi, te rog?
În regulă, deci...
Mulţumesc. Mulţumesc.
Minunat.
- Bună dimineaţa. - Bună.
Poftim.
Da?
Eu sunt Sylvia.
Mama lui Mary. Am venit să o iau.
- Aşteaptă puţin. - Ea ce mai face?
E bine. Îi ies dinţii. Asta poate fi neplăcut.
- Pot s-o văd? - Da, sigur. Haide înăuntru.
Nu pot să cred cât de uimitor arată!
Bună, Mary.
Bună, scumpa mea.
E mămica ta. Da, e mămica ta.
Eşti foarte frumoasă. Îţi creşte părul.
Te-ai schimbat aşa de mult, şi eu am ratat asta.
Lui mami i-a fost dor de tine.
N-am crezut niciodată că-mi va lipsi atât de mult.
Bună!
Unde-i bebele meu? Jack e aici?
- Mă duc să-l chem. - Mary, uite cât de mare te-ai făcut!
Michael. Michael.
Sylvia e aici.
Mary pleacă.
Pare foarte fericită, Jack.
Evident ai avut mare grijă de ea.
Îmi pare rău.
N-ar fi trebuit să o părăsesc în modul în care am făcut-o.
Sper că nu ţi-am pricinuit belele prea mari.
Nu, nu. Nicio belea.
Sylvia.
E ceva ce trebuie să ştiu.
E, într-adevăr, a mea?
Da. Este.
Deci... ce ai de gând să faci acum? Ai... Ai vreo idee?
Eu...
Mă duc acasă.
Nu pot să şi muncesc şi să am şi grijă de Mary de una singură...
aşa că...
ne vom muta împreună cu familia mea.
Au zis că vor ajuta.
Plecaţi la Londra?
Mda.
Când?
În seara asta.
- Asta e ceea ce chiar vrei să faci? - Poftim?
Nu contează.
- Ai împachetat toate sticluţele? - Da.
Şi cutiile de reţete?
- Tu le-ai împachetat alea. - Mda.
Ce facem cu mixerul?
Poate ar trebui să i-l dăm ei, să zdrobească banane şi chestii.
Sigur.
Şi scutece? Ai împachetat pamperşi în plus?
Da.
Cum de o poate lăsa să plece? Dacă aş fi Jack, n-aş lăsa-o să plece.
Nici eu, Michael. Nici eu.
Dar el e tatăl.
Nu cred că vrea ca ea să plece...
dar pur şi simplu nu poate s-o recunoască.
Ştii, dacă vrei ceva, orice, sună-ne, bine?
Probabil îi va fi foame într-o oră. . E o mâncăcioasă, aşa că...
- Ca tăticul ei. - Unele lucruri de aici sunt fragile.
- Bine, am luat-o. - Ştii, dacă...
dacă se trezeşte în miez de noapte...
îi place să i se cânte.
Muzica anilor '50 şi '60 are cel mai bun efect.
- Merci. Îmi voi aminti asta. - Eşti pregătită. Totul e împachetat.
Dacă mai ai nevoie de ceva, doar... sună-ne.
- Orice. Bine? - Vă mulţumesc.
Păi, poate...
Poftim, dă-mi voie... Haide.
- Hotelul Gloucester, vă rog. - Gloucester, bine.
O să vă scriu să vă ţin la curent cum o mai ducem.
Haide, draga mea.
Fă cu mâna, scumpete.
- Pa, Mary. - Pa, Mary.
Bărbaţi ca noi n-ar trebui, oricum, să crească vreun copil.
Corect?
Păi, ar trebui?
Mă gândesc că nu.
Îi e mai bine cu mama ei.
Iar noi suntem cu siguranţă mai bine acum,
că totul a revenit la normal.
- Corect? - Cum zici tu, Jack.
Corect.
Şi atunci de ce mă simt atât de rău?
Ce-ai spus?
Cum de mă simt atât de rău? Am durerea asta, chiar aici.
Nu ştiu. Tu ce crezi, Mike?
- Poate fi de la vin. - Nu e de la vin.
Ei bine, atunci de la ce e?
Nu ştiu. Aş vrea să dispară.
Poate e de la ceva ce ai mâncat.
- Poate nu dormi suficient. - Nu e asta.
Atunci ce naiba e?
Mi-e dor de Mary.
Bine?
Mi-e dor de Mary.
Îmi doresc doar să fi fost ceva ce aş fi putut face.
Ei bine, poate există.
- Ce? - La ce oră are zborul?
- Taxi! - Taxi!
- Aeroportul Kennedy. - Da, Kennedy.
Aeroportul Kennedy.
- După cine fugiţi, băieţi? - După fetiţa mea.
- Mama ei o ia la Londra. - Da? Ce vârstă are?
- Şapte luni. - Şapte luni? E muncă grea.
Dar destul de curând, vor începe să umble.
Şi dă-mi voie să-ţi spun, prima dată când auzi cuvântul "tată"...
nu contează cine eşti, pur şi simplu ţi se topeşte inima.
- Poţi conduce puţin mai repede, te rog? - Da.
- Mulţumim. - Să aveţi baftă.
Merci. Baftă, băieţi.
Patru. Poarta patru.
Scuzaţi-mă, domnule. Staţi aşa, oameni buni. Câte unul.
Vă rog, câte unul. Orice metal.
Puneţi-l aici, vă rog.
Vă mulţumesc, domnule. Câte unul. Vă mulţumesc.
Unu, doi, trei, patru. Patru!
- 176. Zborul 176? - Ăsta e.
Mulţumesc. Noapte bună.
Sylvia, eşti în regulă? Ce s-a întâmplat?
- Am crezut c-ai plecat. - N-am putut să plec, Jack.
N-am putut s-o fac.
Adică, nu mai vreau să fac încă o greşeală.
Şi ştiam că dacă o iau departe, aş face doar o altă greşeală.
Adică, trebuie să muncesc.
Adică, nu pot să fac asta şi să şi am grijă de Mary de una singură.
Adică, ştii cum e?
Un apartament cu o singură cameră, în picioare toată ziua...
muncind sau dând probe.
Şi uneori sunt la muncă până la 3 dimineaţa.
- Şi Mary se trezeşte la 5:30... - Ştiu, ştiu. E îngrozitor.
Adică, vă imaginaţi cât de mult pot să dorm.
Da.
Şi după sticluţa de la 5:30, totul o ia de la capăt la ora 9.
Şi până o schimb şi mă joc puţin cu ea, e deja ora 8.
Ei bine, uită de somn, după ora aia. E imposibil.
Iar apoi bonele până la 3 dimineaţa.
Toţi banii mei se duc pe apa sâmbetei.
Iar eu sunt atât de obosită. N-o pot duce pe Mary în parc.
Mie-mi spui. Să-ţi faci timp să o duci în parc? E un ticălos.
- Stai jos. - Adică, îmi iubesc slujba, dar...
Uneori am impresia că muncesc doar ca să plătesc bonele...
şi fug peste tot întreaga zi...
şi n-nu apuc să dorm suficient.
Şi ce e mai rău, nu cred că am grijă de Mary foarte bine.
- Nu, desigur că ai. - Am? Adică, n-am făcut faţă.
- Sylvia, noi ştim cât e de greu. - Da, noi suntem trei.
Abia ne-am descurcat.
Şi nu vreau să plec la Londra. Vreau să muncesc în New York.
Dar nu pot face asta singură.
Sper să nu fiu nevoită.
Am nevoie de ajutor. Am nevoie de cineva să mă ajute.
Ajutăm noi. Noi vom ajuta.
Da, da, absolut. Adică, o poţi lăsa oricând doreşti.
Da. Da.
- Ne-ar plăcea s-o avem aici. - Doamne, da.
Când te duci la o audiţie sau...
sau te duci la cumpărături, sau... sau orice ar fi.
- Vrei să fii de una singură. - Am sperat că veţi spune asta.
- Vă mulţumesc. Vă mulţumesc. - Chiar?
- Vă mulţumesc mult. Mary. - Da, desigur.
Staţi aşa, băieţi. Nu cred că-mi place învoiala asta.
Pur şi simplu nu vreau să fiu bona lui Mary.
Eu vreau... Noi vrem să o putem vedea tot timpul. Pot?
Sunt de acord. Deci ce spui? Ce... Ce vrei să zici?
Spun că...
eu cred că Mary ar trebui să se mute cu noi permanent...
că noi ar trebui să fim familia ei.
Păi, eu cred că e o ofertă drăguţă din partea ta, Peter...
dar n-aş putea lăsa-o pe Mary...
- Nu, nu, nu! - Nu, nu înţelegi.
Ai dreptate, Sylvia. Ea e... Ea e fiica ta.
Are nevoie de o mamă cu normă întreagă.
De aceea noi credem că... că... că şi tu ar trebui să te muţi aici.
Noi... Noi...
- E o idee grozavă. Sylvia. - Da!
- Ce crezi? Haide. - Desigur, e mai bine decât...
Patru e mai bine decât trei.
Aveţi... Aveţi spaţiu?
Îţi voi construi eu o cameră. Îi voi construi şi lui Mary o cameră.
El cu asta se ocupă.
Da. Construieşte camere.
- Te rog, spune da. - Da!
Da! Da! Da!
SFĂRŞIT
Adaptarea şi tehnoredactarea yoshy262
Traducerea - zempoloydus ClassicSubtitleTeam
Sync: Jondak 3.Men.and.a.Baby.1987.1080p.WEBRip.DD2.0.x264-monkee
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania